Viquilletra 2017-18. Una Viquilletra de tràiler! |
Activitat sobre La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué, pels LauraHelenOscar: Diferència entre les revisions
(Es crea la pàgina amb «{{Activitat |Grup=LauraHelenOscar |Centre=Carles Vallbona |Curs=2014-15 |Obra=La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué |Activitat sobre=una obra |Persona...».) |
|||
Línia 14: | Línia 14: | ||
Torno de París, no ha estat gaire divertit com jo em pensava, ja que la meva mare em va deixar sola en aquella ciutat. | Torno de París, no ha estat gaire divertit com jo em pensava, ja que la meva mare em va deixar sola en aquella ciutat. | ||
− | Jo quan vaig marxar de Sitges em pensava que tot seria com abans, que la mare tornaria a ser la d’abans, però tot va ser diferent. Els primers dies | + | Jo quan vaig marxar de Sitges em pensava que tot seria com abans, que la mare tornaria a ser la d’abans, però tot va ser diferent. Els primers dies sí que va estar amb mi, però després em va deixar sola a l’hotel i se’n va anar amb en Diego amb l’excusa que havia de treballar. |
− | I que | + | I que se suposa que devia fer jo? Estava sola en una ciutat desconeguda, sense ningú. |
Per això he tornat a Sitges el lloc d’on mai hauria d’haver marxat. | Per això he tornat a Sitges el lloc d’on mai hauria d’haver marxat. | ||
− | Estic fora de l’aeroport intentant trobar un taxi que em porti a Sitges i lluny a uns trenta metres em sembla veure a algú conegut, torno a girar-me i veig uns ulls molt coneguts mirant-me eren els ulls | + | Estic fora de l’aeroport intentant trobar un taxi que em porti a Sitges i lluny a uns trenta metres em sembla veure a algú conegut, torno a girar-me i veig uns ulls molt coneguts mirant-me eren els ulls d'en Robert, aquells ulls que em van enamorar a Venècia. El meu cor es va accelerar, no sabia què fer, però els meus peus com si tinguessin vida pròpia van començar a caminar cap en Robert, no sabia què dir-li, ni què fer, només sabia que volia arribar on era ell, l’havia trobat molt a faltar, només havia pensat en ell. |
− | + | Vaig arribar al seu costat i va ser ell el primer en parlar | |
− | -Hola - Em diu, i vaig | + | -Hola - Em diu, i vaig adonar-me que estava nerviós |
-Hola, fa molt que no et veia- li vaig dir molt nerviosa | -Hola, fa molt que no et veia- li vaig dir molt nerviosa | ||
-Ja però això ha sigut perquè has estat a París sis mesos, però igualment jo t’he trobat molt a faltar- em diu i jo torno a sentir aquelles pessigolles que abans en l’institut sentia per Robert | -Ja però això ha sigut perquè has estat a París sis mesos, però igualment jo t’he trobat molt a faltar- em diu i jo torno a sentir aquelles pessigolles que abans en l’institut sentia per Robert | ||
− | -Jo també t’he enyorat molt, bàsicament per això estic aquí, Robert, m’he adonat que em vaig equivocar | + | -Jo també t’he enyorat molt, bàsicament per això estic aquí, Robert, m’he adonat que em vaig equivocar quan vaig marxar, i si no és massa tard i no segueixes sent el xicot de Teresa vull que tu i jo tornéssim a intentar el nostre.-Això últim li dic amb el cor en la mà, però tots els nervis desapareixen quan veig com Robert em mira amb un somriure, en aquell mateix moment sé que Robert vol el mateix que jo així que amb tota la felicitat que sóc capaç de sentir em llanço en els seus braços i li faig un petó, immediatament ell també em fa un petó i jo em sento feliç. |
− | No vull preguntar-li | + | No vull preguntar-li res de la Teresa. Jo confio en ell, junts agafem el taxi i li dono al taxista la direcció de la meva casa, quan el taxista arriba a la meva casa jo baixo i la meva mirada es desvia cap a la casa de la Diana, ara que sóc aquí, no puc evitar preguntar-me com li van les coses a ella. De sobte un descapotable vermell passa pel costat meu i aparca davant de la casa de la Diana i d’aquell cotxe surten Diana i Peter, ella dóna la volta i agafats de la mà entren a casa seva. Sé que m’ha vist però no m’ha dirigit la paraula, esta clar que no vol saber res de mi, i me n'adono que jo havia de fer el mateix; oblidar-me d'ella com m’he oblidat del Peter. |
− | Robert molt cavallerós agafa les meves maletes i les porta a casa jo entro darrere seu i dins em trobo a tota la meva família esperant-me, està el meu pare amb | + | Robert molt cavallerós agafa les meves maletes i les porta a casa, jo entro darrere seu i dins em trobo a tota la meva família esperant-me, està el meu pare amb l'advocada i també està el meu germà: m’apropo a ell i li dono una abraçada, va ser de les persones que més vaig extranyar, per la meva sorpresa també esta la Irene ella s’apropa a mi i m’abraça i em diu: |
− | -Et vam extranyar molt tots | + | -Et vam extranyar molt tots. |
− | -Jo a vosaltres també, m’he adonat que tots vosaltres els que sou | + | -Jo a vosaltres també, m’he adonat que tots vosaltres els que sou aquí ara mateix sou la meva família, us estimo molt- Això últim ho vaig dir en veu alta, volia que ells s’assabentessin que sí que els estimava, i que per fi ja hi era a casa. |
FI. | FI. | ||
− | + | |Validada=Veritat | |
− | |Validada= | + | |Validador=Carmina |
− | |Destacada= | + | |Destacada=No |
+ | |Destacador= | ||
|Activitat premiada=f | |Activitat premiada=f | ||
}} | }} |
Revisió del 18:39, 19 abr 2015
Activitat de tipus altra versió sobre l'obra La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué, realitzada per LauraHelenOscar del centre Carles Vallbona durant el curs 2014-15.
Final del capítol de la noia del descapotable
Modalitats
Escrita
Activitat escrita
Torno de París, no ha estat gaire divertit com jo em pensava, ja que la meva mare em va deixar sola en aquella ciutat.
Jo quan vaig marxar de Sitges em pensava que tot seria com abans, que la mare tornaria a ser la d’abans, però tot va ser diferent. Els primers dies sí que va estar amb mi, però després em va deixar sola a l’hotel i se’n va anar amb en Diego amb l’excusa que havia de treballar.
I que se suposa que devia fer jo? Estava sola en una ciutat desconeguda, sense ningú.
Per això he tornat a Sitges el lloc d’on mai hauria d’haver marxat.
Estic fora de l’aeroport intentant trobar un taxi que em porti a Sitges i lluny a uns trenta metres em sembla veure a algú conegut, torno a girar-me i veig uns ulls molt coneguts mirant-me eren els ulls d'en Robert, aquells ulls que em van enamorar a Venècia. El meu cor es va accelerar, no sabia què fer, però els meus peus com si tinguessin vida pròpia van començar a caminar cap en Robert, no sabia què dir-li, ni què fer, només sabia que volia arribar on era ell, l’havia trobat molt a faltar, només havia pensat en ell.
Vaig arribar al seu costat i va ser ell el primer en parlar
-Hola - Em diu, i vaig adonar-me que estava nerviós
-Hola, fa molt que no et veia- li vaig dir molt nerviosa
-Ja però això ha sigut perquè has estat a París sis mesos, però igualment jo t’he trobat molt a faltar- em diu i jo torno a sentir aquelles pessigolles que abans en l’institut sentia per Robert
-Jo també t’he enyorat molt, bàsicament per això estic aquí, Robert, m’he adonat que em vaig equivocar quan vaig marxar, i si no és massa tard i no segueixes sent el xicot de Teresa vull que tu i jo tornéssim a intentar el nostre.-Això últim li dic amb el cor en la mà, però tots els nervis desapareixen quan veig com Robert em mira amb un somriure, en aquell mateix moment sé que Robert vol el mateix que jo així que amb tota la felicitat que sóc capaç de sentir em llanço en els seus braços i li faig un petó, immediatament ell també em fa un petó i jo em sento feliç.
No vull preguntar-li res de la Teresa. Jo confio en ell, junts agafem el taxi i li dono al taxista la direcció de la meva casa, quan el taxista arriba a la meva casa jo baixo i la meva mirada es desvia cap a la casa de la Diana, ara que sóc aquí, no puc evitar preguntar-me com li van les coses a ella. De sobte un descapotable vermell passa pel costat meu i aparca davant de la casa de la Diana i d’aquell cotxe surten Diana i Peter, ella dóna la volta i agafats de la mà entren a casa seva. Sé que m’ha vist però no m’ha dirigit la paraula, esta clar que no vol saber res de mi, i me n'adono que jo havia de fer el mateix; oblidar-me d'ella com m’he oblidat del Peter.
Robert molt cavallerós agafa les meves maletes i les porta a casa, jo entro darrere seu i dins em trobo a tota la meva família esperant-me, està el meu pare amb l'advocada i també està el meu germà: m’apropo a ell i li dono una abraçada, va ser de les persones que més vaig extranyar, per la meva sorpresa també esta la Irene ella s’apropa a mi i m’abraça i em diu:
-Et vam extranyar molt tots.
-Jo a vosaltres també, m’he adonat que tots vosaltres els que sou aquí ara mateix sou la meva família, us estimo molt- Això últim ho vaig dir en veu alta, volia que ells s’assabentessin que sí que els estimava, i que per fi ja hi era a casa.
Altres activitats sobre la mateixa obra
- Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup AE del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup LauraMarionaLaiaMaria del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup MikiDani del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Irenelesly del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Suricatas del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Insomni del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Musicsdecarrer del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Lidia.rosa del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Martizosa del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Grela8 del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Pausil del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Johannaissatou del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Arletemma del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Pau.vives del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Laiaainajuliahelena del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup TheManis del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat... - Una altra versió de La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué
Realitzada pel grup Laiapep12 del centre Carles Vallbona el curs 2014-15____ Veure activitat...
Comentaris i activitats col·laboratives
Títol: Activitat sobre La noia del descapotable de l'autora Maria Rosa Nogué, pels LauraHelenOscarEncara no s'han fet activitats col·laboratives a partir d'aquesta.